Hýľ lesný
V jesenných a zimných mesiacoch si môžeme všimnúť jedného z častých návštevníkov jarabiny vtáčej – hýľa lesného, nazývaného tiež Pyrrhulla pyrrhulla. V zoologickom systéme je zaradený do radu vrabcotvaré (Passerformes) – spevavce a v rámci neho do čeľade pinkovité (Frinfillidae).
Veľkosťou tela je porovnateľný s vrabcom (dĺžka 15 až 16 cm, krídla 9 cm, chvost 6 – 7 cm). Typickou črtou tohto operenca je hrubý krk a výrazne červené perie samca na bruchu, ktoré je dobrým poznávacím znakom. Chrbát je sivý, trtáč biely, vrchol hlavy a brada sú čierne, krídla bielo-čierne. Samica má spodnú časť tela ružovohnedej farby. Mláďatá sú podobného vzhľadu ako samica, odlišujú sa od nej vrcholom hlavy, ktorý nie je čierny.
![Hýľ lesný Hýľ lesný](/images/12/014.jpg)
Ďalšou výraznou črtou hýľa je silný kužeľovitý zobák, ktorý umožňuje konzumáciu semien, plodov, ale i púčikov stromov a krov.
Hniezdi dva razy do roka. Hniezdo si stavia z konárikov, machu a lišajníkov na stromoch. Samica znáša 4 – 5 vajec s hnedými škvrnami, na ktorých sedí 13 dní. Počas tejto doby ju samec kŕmi. Mláďatá sú dva týždne po vyliahnutí kŕmené hmyzom, ktorý im prinášajú rodičia.
Tento operenec žije v chladnejších oblastiach Európy vrátane Slovenska. Obýva najmä ihličnaté lesy. Tam ho však môžeme zazrieť iba málokedy, pretože žije utajeným spôsobom života. Pohybuje sa samotársky alebo v pároch.
Pozorovať väčší počet jedincov môžeme najmä v zimných mesiacoch na okraji sídlisk blízko lesa a v parkoch v korunách drevín počas konzumácie potravy.
![Hýľ lesný v korune jarabiny vtáčej Hýľ lesný v korune jarabiny vtáčej](/images/12/015.jpg)
Zaujímavosťou je skutočnosť, že počas zimného obdobia sa v našej krajine vyskytujú dve populácie hýľov – „naša“, ktorá tu žije celoročne, a „hostia zo severu“, ktorí v našej zemepisnej šírke prežívajú iba studené mesiace. Severská populácia je typická výrazným hlasovým prejavom, ktorý pripomína vŕzgavé volanie slova „hýľ“. Zvuky domácej populácie sú pomerne slabo počuteľné – ich škrípavé švitorenie „fiu“ znie smutne.
Podľa najnovšej legislatívy patrí hýľ lesný k chráneným druhom národného významu, pričom spoločenská hodnota jedného jedinca predstavuje 663,87 €. Záhradkári ho však v láske nemajú, pretože v jarnom období dokáže skonzumovať pomerne veľké množstvo púčikov, čo sa môže negatívne prejaviť na drevinách v sadoch.
Pinka lesná
Predstaviteľka rovnomennej čeľade je blízkou príbuznou predchádzajúceho druhu. Latinský názov tohto operenca je Fringilla coelebs.
Telo tohto vtáka má veľkosť asi 15 cm a pozorovateľov upúta pestrým sfarbením. Typickou črtou samca je červená náprsenka, samica ju máva hnedú. Počas letu je dobre viditeľný výrazný biely dvojitý pás na krídlach, biele okrajové chvostové perá a zelenkastý trtáč. Dobrým poznávacím znakom je i krátky silný zobák, ktorým dokáže rozlúsknuť aj tvrdé škrupiny orechov a semienok.
Dôkazom o príslušnosti pinky lesnej k radu spevavce je vydávanie nezameniteľných hlasných zvukov „pink pink“, naliehavého „uit“ a tichého „čip“. Niekedy je počuteľný i jej jasný štrkotavý spev, ktorý sa skladá približne z tucta tónov a v závere sa zrýchľuje.
![Pinka lesná (Fringilla coelebs) Pinka lesná (Fringilla coelebs)](/images/12/017.jpg)
Vyskytuje sa v lesoch rôznych typov a starých parkoch, obýva aj jednotlivé stromy. Pozorovaná bola i v záhradách. Okrem Európy žije i v západnej Ázii a v severnej Amerike.
Staršie samce prezimujú u nás, samice a mladé pinky sú sťahovavé. Hniezdi dva razy do roka. Miskovité hniezdo je tvorené z majstrovsky upletených tráv, machu, lyka a pavučín, býva pokryté lišajníkmi a vystlané perím a chlpmi. Umiestnené je na stromoch. Samica znáša štyri až päť vajec, ktoré majú modrastú, hnedastú alebo červenohnedú farbu. Sedí na nich 12 – 13 dní, počas ktorých ju samec kŕmi. Mláďatá ostávajú v hniezde 14 dní, živia sa semenami a čiastočne i hmyzom.
![Pinka lesná v lesoparku Baba pri Svite Pinka lesná v lesoparku Baba pri Svite](/images/12/018.jpg)
Patrí k zákonom chráneným druhom národného významu, spoločenská hodnota jedného jedinca bola stanovená na 33,19 €.
Danica Božová
Foto: Vladimír Boža